ТРАНСФЕР НАБУТИХ КОМПЕТЕНТНОСТЕЙ У НАУКОВІЙ ШКОЛІ ВІЙСЬКОВОГО НАУКОВОГО ПІДРОЗДІЛУ (ОРГАНІЗАЦІЇ) - Рижиков, В.; Горячева, К.; Кравченко, О. (Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Військово-спеціальні науки, 2022)
Розкрито сутність понять наукова школа та наукове співтовариство, ґрунтовно розглянуто порядок реалізації наукової думки в межах цих формувань. Досліджено методику, що здійснює переміщення (трансфер) компетентностей у військових наукових підрозділах (колективах). Визначено, що в науковій школі під керівництвом лідера розвивається висунутий ним науковий напрям, розробляється дослідницька програма та передача компетентностей новому поколінню вчених. Лідер наукової школи – видатний, авторитетний вчений, який продукує ідеї (нові напрями дослідження), вчений, який може об’єднати навколо себе однодумців. У військовому науковому підрозділі це також науковий працівник, зазвичай за посадою – головний науковий співробітник, відповідальний за визначений напрям галузі наукового дослідження в науково-дослідному управлінні, центрі. Наукова школа військового наукового колективу – це творчий колектив дослідників різних поколінь, об’єднаних загальною програмою та стилем дослідницької роботи, які діють під керівництвом визнаного лідера, відомого вченого у відповідній галузі військової науки. Найпоширенішим методом ідентифікації трансферу набутих компетентностей науковим працівником у науковій школі військового наукового підрозділу є вивчення потоку кандидатських і докторських дисертацій науковців, які входять до цього неформального колективу. Він є ефективним, оскільки дає змогу отримати конкретні результати, що базуються на кількісних даних про захищені під керівництвом того чи іншого вченого дисертації, свідчить про відповідність тематики дисертацій учнів проблематиці дисертації (наукового пошуку) лідера. Цей метод простий і зводить завдання ідентифікації трансферу набутих компетентностей науковим працівником до встановлення формальних показників. Виявленням документних потоків можна дослідити змістовну єдність проблематики наукової школи. Бібліометричні методи допомагають вивчити частоту цитувань праць керівника наукової школи.